Vreau să fiu balerină. Ăsta a fost mereu visul meu.
Mama mereu zicea că am făcut piruete încă înainte să merg.
Le-am făcut și am căzut în fund.
Aveam o mică balerină pe noptieră
și cred din cauza asta am vrut să devin balerină,
pentru că n-am știut niciodată că există și baletul.
Îmi place hip-hop-ul.
Missy, Jay- Z, Common, N. W. A, Kanye West.
Hip-hop îți permite să urmezi ritmul.
Cred că marea diferență între balet și hip-hop e poziția corpului,
determinarea din corpul tău în hip-hop,
pe când la balet e doar zbor și plutire.
Îmi plac sărutările. Pizza cu de toate.
Wrigley Field.
Poate dansul și săruturile în același timp.
Lacul, prietenii și pe tatăl meu. Dumnezeule, tatăl meu, Roy...
Trompețist. E cântăreț la trompetă.
Și lănțișorul. E de la mama. Mi l-a dat să-mi poarte noroc.
Nu mi-e teamă să plec de acasă, pentru că sunt foarte emoționată
că plec la New York, dar necunoscutul mă cam sperie.
Să nu știu ce se va întâmpla,
să nu-i știu pe oamenii care îmi vor intra în viață.
Eu și prietenul meu am decis să ne vedem și cu alții,
pentru că el studiază undeva și eu sunt aici în New York,
și probabil că așa e mai bine.
Gleznele mele sunt puțin slăbite,
și întoarcerea ar putea fi puțin mai bună.
Doare atât de mult.
Nu vrei să fac o piruetă sau ceva ?
Asta am făcut toată viața,
și sincer, nu cred că am avut timp să mai fac altceva,
în afară de săruturi.
Voi lucra din greu pentru a fi cea mai bună.
Și nu veți fi dezamăgiți de mine.
Nu va exista dansatoare mai bună ca mine.
Voi fi cea mai bună.
Și dacă așa va fi, așteaptă să vezi.
Corect.
Așa e.
Asta a fost minunată.
- Cum o numești ? - O atitudine.
Elegant.
Tu ești Zoe ?
Eu sunt Sara.
Da, o vei face.
Bine...
Ai adus asta atâta drum din Texas ?
Da.
În Texas, avem ceva numit "domni."
Și cred că eu am ceva numit "hernie."
În primul rând, cum ai ajuns aici ?
Din cauza unui violoncelist excitat.
Ce-ar fi să scoatem câte ceva afară ? Va fi mai ușor de cărat.
Da, asta e o idee excelentă. De ce nu m-am gândit eu la ea ?
Asta e bijuteria mea, asta e pălăria...
Ăsta e Hamlet.
Mereu l-am suspectat pe Ken că era un criminal în serie.
Fiecare dintre voi ați fost binecuvântați cu un dar unic.
- Trombon. - Ce ?
Am flerul ăsta când mă uit la cineva, pot spune ce face.
Și tu ești o trombonistă.
Poate nu-ți funcționează flerul, pentru că eu am venit la balet.
Ce ? Încerci să devii balerină ?
Sunt balerină. Încerc să devin primă-balerină.
Ești un fel de primă, dar nu arăți a balerină.
Ai sufletul unei cântărețe la trombon.
E în ochii tăi.
Eu...
sunt Miles și tu ești... ?
De la departamentul de balet, domnișoara Monique Delacroix.
- Te superi ? - De ce ?
Da ăla mai încet. Încerc s-o ascult pe domnișoara Delacroix.
Și apropo, remix-ul e mult mai bun.
Sunt sigură că e adevărat că sunteți cei mai buni și cei mai străluciți,
prin tot ce v-au oferit profesorii voștri.
Regret să vă distrug visurile crescute meteoric
spre vârful succesului artistic și a reînnoirii lumii.
Prin alegerea voastră de către Juilliard,
ștacheta e și mai ridicată.
În următorii 4 ani va trebui să vă străduiți pentru perfecțiune.
Vă rog uitați-vă în stânga,
și în dreapta voastră.
Doar unul din trei veți reuși
să fiți stăpâni pe arta voastră.
Ceilalți doi dintre voi veți sfârși prin a vine cărți la Barnes & Noble
sau să lucrați la cosmetice în Buffalo.
Bine ați venit la Juilliard.
Mersi.
Dumnezeule ! Cât de pretențioasă poți fi ?
Știu că e idolul tău, dar să-ți pui posterul ei deasupra patului...
Monique Delacroix a dansat
cu cele mai mari companii de balet din lume.
A fost directoare la
American Ballet Theatre, 15 ani.
- Cum spui. - Ce ?
Vrei să vinzi cosmetice în Buffalo ?
Femeile din familia mea nu muncesc.
Beau Martini și își fac operații estetice.
Eu vreau doar să joc
și să las dominarea mondială ție și doamnei Delacroix.
Uite-l pe mentorul meu !
E frumos. Îl urăsc.
Mai bine mă duc să-l salut. Ne mai vedem.
- Bună. - Bună.
Bună.
Sunt Sara, eleva dumneavoastră.
Ia loc înainte să te taxeze din nou.
- Deci, Sara, ești bună ? - Da, dar nu sunt toți ?
N-am fi fost aici dacă nu eram.
Ne mai vedem.
- Pa. - În regulă.
O să te supraveghez cât mai bine,
dar în cea mai mare parte, ești pe mâna ta.
Eram toți disperați, nu ?
Și ghici cine se urcă în lift.
- Îți pensezi sprâncenele ? - Ce ?
Unde îți faci sprâncenele ?
Pe strada 9, la colț, la Chinese.
Mișto.
Niciodată să nu te întâlnești cu un actor.
Tot ce fac, e să le-o tragă la balerine.
E ca un fetiș.
Mai mult, când le dai papucii, fac pe reginele dramei.
Ai un prieten ?
Da. Ei bine, nu.
El e în Georgetown și eu aici.
Am hotărât că ne putem vedea și cu alții.
Uită-l. E cel mai bine.
Sincer, există poate 7 companii
pentru care merită să dansezi.
Asta înseamnă că trebuie te concentrezi.
Prietenii îți stau în drum.
Vara asta în Paris, eram ca americanul urât
pentru că "sissonne ouverte" nu era destul de mare.
Cu cine ai făcut ore ?
- Eu ? - Da, tu.
Cu Uri Pell, la Chicago Ballet.
Îl știu. E cam pe dinafară.
Progresiv, da, e cam pe dinafară.
A făcut lucrurile ca și cum fiecare e o literă la mașina de scris.
Ai fost în aia ?
Sara, vino cu mine puțin.
- Stai aici. - De ce ?
- Cum te cheamă ? - Sara.
Sara Johnson.
Ați face bine să urmați exemplul domnișoarei Johnson.
Ora începe la 9:30 fix,
ceea ce înseamnă că la 9:29 toți trebuie să așteptați venirea mea.
Și pe tine cum te cheamă ?
- Marcus. - Marcus, ce e locul ăsta ?
- Un studio de dans ? - Nu, e o catedrală.
În camera asta salășuiește întreaga istorie spirituală a speciei noastre.
Cum speri să faci parte din asta, Marcus,
când porți pantaloni care "fâsâie" de câte ori faci un pas ?
- Eu... - Nu poți.
Nici un articol din vinil nu poate trece acest prag.
- Ne-am înțeles ? - Da.
- 'Neața, Bella. - 'Neața.
'Neața.
Veți fi împărțiți în 3 linii pe baza abilităților voastre.
Vom face asta la fiecare oră.
Dacă veți sta în linia 3 mai mult de 5 săptămâni,
veți fi rugați să părăsiți programul.
Aliniațivă de-a lungul barei.
Marcus,
în linia a 3-a.
Bella. Te rog.
Vom începe cu "pliés".
Ce ai pățit la ochi ?
Am pățit-o la oră de circ. Am căzut de pe picioroange.
Era ceva ce trebuia să faci în prima zi ?
Bine ați venit la introducerea în teoria Hip-Hop-ului.
Dumnezeule !
Ce e ? Tu ne-ai făcut să venim la ora asta.
Mă numesc Miles Sultana și nu sunt profesorul vostru.
Proful vostru a încercat să joace mingea cu niște tineri în Bronx,
încercând să dribleze și să tragă la coș.
Inutil să spun că a exagerat. Râd pentru că a fost amuzant
până a căzut
și și-a rupt piciorul în 3 locuri.
Școala asta e periculoasă.
Așa că îi țin locul până... Ei bine, până se va întoarce.
Cu ajutorul prietenului meu Franz și a instrumentului său
vom explora natura hip-hop-ului din noi.
În regulă. Deci, teoria hip-hop.
Ce e hip-hop-ul ?
Trombonista.
Hip-hop e convergența
mișcării muzicale electronice cu cultura tânără urbană
după ce lumea a aflat că disco e o porcărie.
Bun răspuns. Dar eu nu renunț la Bee Gees.
Hip-hop este...
- E rap. - Înțelegeți ce spun ?
Hip-hop e...
Soul.
Hip-hop e...
R & B.
Hip-hop e...
Funk. Pentru cei mai mulți oameni de azi, hip-hop e numai "bling-bling".
Dar ce-a fost înainte de "bling-bling" ?
Ce-a fost înainte de Escalades, și de Nine Millys și Hoochies ?
Hip-hop e...
E o formă de comunicație culturală încrucișată.
- Hip-hop e... - E un stil de viață, un limbaj, o modă.
- Hip-hop e... - E simplu și complex.
Este despre individul care pune sub semnul întrebării stabilirea.
E despre recombinarea, combinarea a tot ce-a fost înainte.
Hip-hop e despre găsirea unei noi voci.
Dar ce poate fi hip-hop-ul cu adevărat se poate spune în 2 cuvinte.
Sunt aici.
A fost atât de radical
modul în care ai interpretat cuvintele colegei mele de cameră,
încât ai făcut un cântec din ele.
Mersi. Și colegii tăi cred același lucru ?
Trebuia să-mi fi spus că ești profesor.
- Nu sunt. - Atunci lector invitat.
- Credeam că ești actor. - Actor ? De ce ?
Nu contează.
Cât de înalt ești ?
- 1,60 m. - Vrei să ne luptăm ?
Bine, hai să mergem.
Ar trebui să veniți la clubul unde mixez, diseară.
Am ore dimineața.
Pot pune 2 pe lista plus încă unul, ca să-ți aduci și prietenul.
N-am prieten.
Mișto ! Atunci sunteți doar voi două.
- Vom vedea. - Mișto.
Zoe.
De fapt, 1,65 cu pantofi.
Linia a doua.
Linia întâi.
Ce e asta ?
Se simte mai natural așa.
Nu ești aici să fii naturală. Ești aici să înveți balet.
Linia a doua.
Cred că e din cauza bunului antrenament de la Chicago.
Fii atentă la locul ăsta, mamă.
De câteva minute în New York și suntem deja pe lista
celui mai tare loc din oraș.
- Bine. Mamă ? - Îmi explorez perspectiva.
- "Mama" nu e în asta ? - Nu.
- Bună. - Bună.
- Hai să mergem.
Amintește-ți că nu putem sta prea târziu.
Știu, știu. Liniștește-te, mamă.
- Balerine ! - Nu prea... Nici una nu...
- Eu nu dansez cu adevărat. - Hei.
- Știam că ai să vii. - Bună.
- Ăsta cine e ? - Bună și ție.
- Sara, Candy. - Încântată de cunoștință.
- Sunt sigură că e... - Bine...
N-o lua în seamă. Așa se poartă cu toți.
Vino.
Ce e cu băutura mea ?
- Unde mergem ? - La ring.
La ring ?
Asta e cu totul un alt nivel.
Da, obișnuiam să mă strecor
și să iau trenul de la 9 spre South Bronx să văd chestii că asta.
E nostim, pentru că majoritatea acestor copii,
nu realizează că e o istorie aici,
o umbră în spatele fiecărei mișcări.
Fiecare pas pe care îl fac e într-o urmă mai mare decât a lor.
Ca un fel de balet.
Profesore !
Te plătesc să mixezi, nu să stai.
El e Mixx, tatăl acestei petreceri.
- Și cine e frumoasa ? - Ea e Sara.
- E una dintre studentele mele. - Trebuia să fi stat în școală.
- Încântat de cunoștință. - Încântată și eu.
Da, da...
- Asta e fata mea, Candy. - Da, ne-am cunoscut.
Nu există "zburătoare" mai bună decât Candy.
Tot ce face, poți pune pariu,
că vei vedea săptămâna viitoare 100 de copii făcând la fel.
- Sau cel puțin încercând. - Știi despre ce vorbesc, nu ?
Ce onoare și ce plăcere să te cunosc, micuță doamnă.
Trebuie să mă duc să fiu gazdă. Distracție plăcută.
Tu, care-mi irosești banii, du-te și fă-ți treaba, omule.
- În regulă, omule. - În regulă, omule.
- Trebuie să am duc să mixez. - Bine.
- Ești sigură ? - Da.
- Nu ți-e frică ? - Ai dat vreo audiție la Juilliard ?
O să-i încălzim pentru tine. Asta în caz că te decizi să intri.
Ce se întâmplă aici ? Sunt băiatul vostru, Daddy Mix.
Sunt pe cale să-mi scot omul dintre unul sau doi, chiar acum.
Dar trebuie s-o facem cum trebuie.
Vreau să repetați după mine.
Vom face așa... Spuneți:
Fă-ți treaba băiete !
Ăsta e băiatul vostru, Mike L-E-S.
Mare spectacol astă seară. E timpul pentru stilul Chi-town.
Știți toți cum se face !
Ce mai așteptați ?
Haide, fato !
Da.
E chiar foarte bună.
Dumnezeule !
- Ce-a fost asta ? - A fost minunat !
Ce ?
- Nu e apă. - Știu. E vodcă.
Bună, Sara. Îmi pare rău că nu m-am întors...
Celălalt puști trebuia să mixeze, dar n-a apărut. Dar...
Am văzut că i-ai omorît în ring toată noaptea.
- Ce ? Ai fost uimitoare. - Mersi.
Nici tu n-ai fost prea rău.
Mergem să luăm micul dejun, dacă vrei...
Nu pot. Am ore cam în 3 ore jumate.
Se pare că Franz și-a găsit un prieten.
Ar trebui să-mi duc colega acasă înainte să rănească pe cineva.
Bine, ne mai vedem.
Bine, să mergem.
- Bine. - Pa.
Nu...
- Doamne ! Doamne ! - Ce ?
Allegro.
Te rog, trezește-te.
Gândești prea mult.
Nu e treaba ta.
Gândirea a fost pusă în acești pași cu sute de ani înainte.
Datoria ta simplă e să-i execuți așa cum au fost concepuți.
Mai repede.
Oprește-te !
Ce faci ?
- Îmi pare rău, doamnă Delacroix. - Ce ?
Îmi pare rău.
Uită-te la mine.
Mirosi a alcool.
Trebuie să bei ca să te pregătești pentru oră ?
- Nu. - Atunci de ce mirosi ca o tavernă ?
Am ieșit cu câțiva prieteni.
Nu mai spune !
Unde te-au dus prietenii tăi ?
- La un club. - La un club ?
Era un club de balet ?
Nu.
Știi ce e dincolo de a treia linie ?
Nimic. Nu e nimic după a treia linie.
Nu e nimic ca... E un loc magic unde poți mânca ce vrei,
unde poți dormi, mânca înghețată
și cheeseburgeri și bomboane...
Și unde poți... Unde poți purta ce vrei.
Poți să bei când vrei și apoi să vii aici,
și să pretinzi că nu există consecințe pentru acțiunile tale.
Dar nimicul ăla nu își are locul între pereții ăștia.
Linia a treia.
Bella.
"Foarte des am fost întrebată care e cheia succesului meu.
Răspunsul a fost mereu același.
N-am permis nimănui să-mi stea în calea inimii."
Ce am făcut ?
- Nu știu. Tu ce ai făcut ? - Nu știu.
În fiecare zi dispari de aici de parcă ai fi furat ceva.
Ne mai vedem.
Am nevoie să exersez mai mult timp, să mă concentrez.
Știu un loc, după colț.
Cei mai buni cannoli din Upper West Side. Poate am putea să...
Chiar n-am timp să merg nicăieri.
Am niște prieteni care au o galerie de artă în centru,
și fac un spectacol mare despre arta stradală.
Tot ce-a apărut de la început și până acum.
L-au rugat pe tipul ăsta, Nigel, care e regizor,
să facă
o instalație video pentru expoziție.
Și m-au rugat pe mine să mă ocup de muzică
și speram că poate m-ai putea ajuta.
- Cum ? - Coregrafiind o piesă de dans.
- Eu ? - Da, tu.
De ce eu ?
Ce-ai făcut la club, a fost cel mai bolnav lucru pe care l-am văzut.
Uite, mi-ar plăcea să te ajut,
dar fac tot ce pot să-mi țin capul deasupra apei...
- Sara. -... la orele mele.
Îmi pare rău.
- Ce e asta ? - Niște bucăți la care am lucrat.
Ceva în genul "bubble".
Nimic din stilul rah-rah din '97. Înțelegi ?
Ascultă-l doar.
Fredonai acum ?
E beatboxing. E fredonarea 2.0.
- E ciudat. - Face parte din cultura mea.
Nu asta am vrut să zic. Ziceam că
majoritatea oamenilor n-ar fi capabili să reviziteze
locurile marilor lor eșecuri
cu atâta ușurință.
Ce e cu tine de ești atât de mulțumit cu apărarea ?
Pari foarte relaxat.
Care e ultimul tău dansator în ABT ?
San Francisco ? Joffrey ?
- Îți pierzi simțul, nu ? - Nu.
Îmi mențin standardele.
'Neața, Bella.
Nici nu pot să scap de linia a treia.
Face un exemplu din tine.
Norocoasa de mine.
Sunt acolo, ca Monique să mă prezinte ca protejata sa.
Dumnezeule !
N-am avut dureri d-astea niciodată în viață.
Obișnuiește-te.
Nu cred că am dormit mai mult de 4 ore de când am venit aici.
Dacă ar fi un lucru de care să scap în viața asta, somnul ar fi.
E așa o pierdere de timp.
Ce risipă.
Nu iau droguri.
Nu e heroină, Sara.
Doar amintește-ți că
Xenical e prietenul tău când vrei să-ți menții greutatea.
Percocet e bun pentru genunchii moi.
Și Ambien e prietenul tău când vrei să adormi ușor.
Vrei să scapi de linia a treia, nu ?
Nu vreau să fiu bruneta nesărată.
- Ce ? - În fiecare piesă în care am jucat,
am sfârșit a juca fata nesănătoasă, neplăcută,
cu rochia cadrilată și cu râsul ciudat.
Da, ai dreptate. Nu seamănă cu tine deloc.
Și facem piesa asta
unde personajul principal e genul bruneta criminală.
Bineînțeles că m-au pus pe mine să-l interpretez.
- Personajul principal. E grozav. - Nu, nu e grozav.
Mă asculți măcar ? Dacă o fac acum, nu se va opri.
Asta va fi tot, pentru mine. Mereu voi fi "bruneta".
- Atunci, nu-l face. - Nu, nu pot să nu-l fac.
Ar putea să fie marea mea lovitură. Mi-aș putea lua un agent.
Atunci de ce nu interpretezi alt personaj ?
Nu voi renunța,
indiferent cât mă va solicita
sau cât mă vei da de exemplu care nu trebuie urmat.
Am muncit prea mult ca să ajung aici.
Sunt pregătită să fac tot ce trebuie ca să fiu cea mai bună.
Va trebui să-mi faci bagajele, dacă vrei să plec.
- Ai terminat, Sara ? - Da.
- Deci... - Iisuse !
Sigur nu vrei să iei niște cannoli ?
Fac niște cercetări.
Încercând să intri în mintea maestrei, nu ?
Dar am auzit că e un loc înspăimântător.
Se pare că știi destul de multe pentru un lector invitat.
Pentru că am urmat și eu aici.
- Ce ? - M-ai auzit.
Ai urmat aici ?
Poate că nu par, dar sunt o pisică culturalizată.
- Ce-ai urmat aici ? - Pianul. Compoziție, de fapt.
- Cred că ai fost bun. - Al dracu de bun.
- Așa că am renunțat. - Ce ?
De ce ai renunțat ?
Nu era pentru mine.
Ai ascultat melodiile pe care ți le-am dat ?
Va trebui să-ți găsești pe altcineva.
- Nu vreau pe altcineva. Pe tine te vreau. - Nici măcar nu mă cunoști.
Știu ce-am văzut la club în noaptea aia.
- Ia-o pe Candy să facă coregrafia. - Uit-o pe Candy.
Nigel zice că voi avea doar o zi. Putem filma în week-endul ăsta.
- În week end-ul ăsta ? - Va fi distractiv.
Nu-s aici pentru distracție.
Ce știm despre Sara Johnson ?
A studiat la câteva mici prințese ale academiei
și în ultimul an cu Uri Pell.
Tatăl ei e muzician. N-am auzit de el, totuși.
- Și mama ei ? - A murit anul trecut.
De fapt, în același timp când dădea audiția la Juilliard.
I-am citit dosarul. Sunt mentorul ei.
- Poftim. - Mersi.
Poftim.
Monique vrea să te vadă.
- Te simți bine ? - Da. Sunt doar puțin obosită.
- Marcus, te simți bine. - Tocmai am avut examenul.
M-a picat.
M-a făcut să mă spetesc. Cum să mă duc acasă ?
Îmi pare rău.
Închide ușa aia.
Vino.
Am observat câteva lucruri care mă deranjează.
Trebuie să lucrezi la întoarcere. Mâinile tale sunt extrem de expresive.
Continui să te întorci...
Sara ?
- Cred că mi se face rău ! - Doamne !
Kleenex. Kleenex.
Poftim.
- Îmi pare rău. - Nu. Ești în regulă acum ?
- Pot să-l iau ? - Da.
Doamne.
Iei pastile.
Nu le luam înainte.
Jur ! Doar că mă doare tot corpul.
Nu pot să dorm, să mănânc.
Nu știam ce să fac
și acum mi se întâmplă prima dată.
E prea greu.
Sara, trebuie să fie greu. N-ar merita dacă n-ar fi.
Acum trebuie să ne concentrăm
să-ți întărim gleznele.
Nu mă dați afară ?
De ce ai crezut asta ?
Foarte bine.
Eliberați studioul pentru următoarea oră.
- Cum m-am descurcat ? - Ai fost strălucitoare.
Dar nu sunt majoreta ta, așa că pe viitor,
dacă ești curioasă de performatele tale, privește-te în oglindă.
Pentru asta sunt.
Am fost surprins că ai găsit timp pentru mine și cannoli.
M-a aruncat aici. Toată treaba asta cu Juilliard.
- De ce nu mi-ai zis mai devreme ? - Nu știam. N-a mai apărut așa ceva.
Cred că am fost puțin cam dură.
Habar n-ai de intimidantă poate fi Monique Delacroix.
- Ascultă, Sara, despre asta... - Nu era din cauza ta. Îmi pare rău.
Nu mi-am dat seama cât de intens poate fi la Juilliard, știi ?
E atât de important pentru mine.
De ce ?
De când eram mică,
eu și cu mama visam să devin o balerină faimoasă.
În ziua...
primei mele audiții la Juilliard, ar fi vrut să fie aici.
Eu aș fi vrut să fie aici.
Era rândul meu să dansez...
M-am uitat împrejur
și am știut că ceva nu e în regulă.
Am avut dreptate. A murit într-un accident
de mașină, încercând să ajungă la audiție.
Aici.
- Și tu ? - Eu ?
Am fost crescut de către lupi.
Și ești apropiat de părinții tăi lupi ?
Mama s-a despărțit de tata când aveam 3 ani. Am stat cu bunicul până a murit,
și apoi am mers la școală.
Acum sunt singur, luptându-mă.
Îți lipsește ?
Da. Era sălbatic.
De modă veche, dar un tip ca lumea. Mi-a cumpărat primul meu disc.
Vorbind de lup, ai ascultat CD-ul pe care ți l-am dat ?
- Da. - Pe bune ?
E tare. Promiți.
Bine. Cât îi va lua lui Sara Johnson să mă ajute ?
- N-o să mă faci să te implor. - Ba da.
Sara, te rog ajută-mă s-o fac.
- Doar o zi, da ? - Doar o zi.
Și nu va fi nici o distracție implicată, garantez.
O să mă gândesc.
O să te gândești... Ce ?
Ce tot spui, ca o să te gândești ?
Sunt sigură că toți vreți să auziți despre producția de toamnă.
Anul acesta vom dansa, Giselle.
Vă recomand să o studiați în deaproape.
Giselle, e probabil cea mai bună creație.
Giselle cere o virtuozitate tehnica ieșită din comun.
E frumoasă și fără compromis.
Și voi fi la fel de fără compromis în alegerile mele.
Toate rolurile sunt libere. Sunteți liberi.
Ce scorpie ! E o scorpie geloasă !
Katrina e aproape de a fi prezentată ca protejata a lui Monique.
N-are nici un motiv să fie geloasă.
Da, toți sunt paranoici
pentru că știu că dacă fac o greșeală,
sau cineva se mișca mai bine, au ieșit.
Asta nu e școală. E Supraviețuire.
Unde vă duceți ? Credeam că veniți cu mine la Miles'.
Mai târziu.
Franz trebuie să meargă pe strada Canal la defibrilator.
La modulator.
Și mie îmi trebuie o pălărie nouă.
Ciao.
Asta a fost frumoasă.
Da, amicul meu Satie nu se joacă.
Locul ăsta e uimitor. Nu e chiar o luptă impotiva greutăților.
Consideră-l un premiu de consolare de la părinții care nu vorbesc.
Toți ar trebui să ajungă puțin mai târziu.
Așa că m-am gândit să punem lucrurile la punct, înainte să apară, da ?
Uite, melodiile pe care mi le-ai dat...
Sunt bune. Îmi plac.
- Dar sunt abstracte. - Adică cum, abstracte ?
Nu sunt prea dansabile.
Nu-s dansabile ? Ce...
Ai zis-o ca bătutele în cap de la club.
Am încercat să le forțez. De aceea vroiam să lucrez cu tine.
Vrei că oamenilor să le placă și vrei ca eu să dansez pe ea, nu ?
- Nu poți dansa pe asta ? - Pot dansa pe orice.
Dar nu pe asta.
În regulă. Spune-mi ce vrei și îl voi face cu tine.
- Asta a fost ideea ta. - Nu, e mișto.
- Ești sigur ? - Da, sunt sigur.
Bine. Pista 4. Poți s-o faci mai rapidă ?
A dracu de lungă oprire a mai avut trenul ăla.
El e Nigel, regizorul de care îți spuneam.
E o plăcere să te cunosc. Miles mi-a spus că ești un geniu.
Ești sigur că nu vorbea despre el ?
În regulă, băieți ! Să-i dăm drumul !
- Care e treaba, omule ? - 50 de parai în Chinatown, scumpule.
50 de parai.
Nigel crede că avem ceva tare.
N-aș fi putut termina fără tine.
- A fost distractiv. Ai avut dreptate. - Știu.
Aș vrea să am mai mult timp să fac chestiile astea.
Ce ? Ai tot timpul din lume.
Nu, dacă voi fi primă-balerină la 21 de ani.
Chiar asta vrei să faci, nu ?
Ăsta e planul.
La dracu. Bine.
Chiar speram, nu știu...
tu și cu mine am putea...
poate...
Ce să putem ?
Să luăm niște cannoli ?
- Cannoli ? - Da, cannoli.
- Ar trebui să mă odihnesc. - Da.
Am de dat audiția de la Giselle dimineață.
Da, bineînțeles.
Noapte bună.
- Pentru ce rol dai audiția ? - Pentru Giselle.
Când ești gata.
Nigel mi-a arătat editările.
Ești tare, fata.
Abia aștept să le văd.
- Arăți abătută. - Sunt abătută.
E timpul pentru faimosul masaj la picioare al domnișorului Miles.
- Nu, sunt groaznice. - Nu, nu.
Amicul meu, Stef are picioarele ca labele de maimuță,
așa ca ale tale nu pot fi mai rele. Haide.
- Haide. - Bine.
Ți-am zis.
Glumeam.
Se simte bine, nu ?
De ce faci balet ?
Ce vrei să spui ?
Nu știu. E așa de rigid. Ai putea să faci mult mai mult.
Da. Am sufletul unui cântăreț la trombon.
Da.
Obișnuiam să visez că sunt un compozitor clasic.
Să bombardez pianul cu note ora după ora.
Am citit fiecare carte despre teoria muzicală.
Vroiam să scriu o simfonia când am împlinit 18 ani.
Ce s-a întâmplat ?
Am scris o schiță pentru simfonia mea.
Am trimis-o la Juilliard și am fost admis.
Dar ai renunțat.
De ce ?
S-au schimbat visurile.
Doamne ! Doamne !...
- Am primit rolul în piesă. - Rolul brunetei ?
- Nu, a blondei proaste. - E grozav !
Ce scârbos ! Îi atingi picioarele de balerină ?
Știi ceva ? Dacă faceți așa ceva,
unu, purtați mănuși.
Și doi, doar...
De unde știi când faci o mișcare perfectă ?
Te simți perfect. Tu ești mișcarea.
Totul lucrează cu tine și cu tine.
Dispare tot efortul.
Tu dispari în dans.
Și tot ce rămâne e puritatea sufletului
și emoția.
Bella.
Sara, în prima linie.
Katrina, te poți duce la bară, te rog ?
Îmi place Giselle.
Voi fi orice atâta timp cât nu sunt țăran.
Nu suport să fiu țăran.
Ar aș fi fericit cu Regină din Wilis.
- Ai fost vreodată țărancă ? - Nu.
Sunt toți pașii ăia de la țară...
Nu suport încă odată.
- Doamne. - Iată-l.
Katrina a luat rolul Giselle. Nicio surpriză.
Dar tu ai luat Regina din Wilis.
Se pare că asta voi face următoarele 6 săptămâni.
- Bine, ne mai vedem. - Unde pleci ?
Trebuie să ajung la deschiderea mea.
- Într-un minut ! Imediat. - Haide.
Într-un minut.
- Uită-te la tine. - Ce crezi ?
Îmi place. E hip.
- E și un pic de hop înăuntru. - Sunt pe cale să înceapă iar.
Haide. Să mergem.
Abia aștept să-ți văd noua piesă de dans.
Trebuie să iau puțin aer. Duceți-vă înainte.
- Bine. - Ne vedem înăuntru.
Să fii acolo !
Ești una din fetele Moniquei ? Sara, nu ?
Da, așa e.
Simone Eldaire. Conduc departamentul de artă modernă de la Juilliard.
Știu cine sunteți. E o onoare să vă cunosc.
Ți-am văzut bucata. Ești chiar bună.
- Cine a coregrafiat-o ? - Eu.
Felicitări.
Mersi.
Ai vrăjit-o pe Monique.
De câte ori o văd, îmi povestește despre tine.
Serios ?
E secretul nostru.
Am coborât măcar o zi.
Lucrurile pe care ni le facem noi dansatorii corpurilor noastre.
Doamnă Eldaire, dacă e în regulă, putem păstra asta doar între noi ?
- N-ar trebui să... - S-a făcut.
Oprește-te pe la biroul meu dacă vrei să discutăm
despre băieți, dans sau orice.
Știu că Monique poate fi puțin cam severă.
Mersi. O să trec.
A fost o plăcere să te cunosc, Sara.
O să mă uit în continuare, să văd mai mult din munca ta.
Da.
Ce ? Dumnezeule !
Glumești ?
Vibe e la petrecerea noastră. Știi ce înseamnă asta ?
Înseamnă... expunere.
Înseamnă că nu-mi voi petrece 25 de minute
explicând muzica oamenilor, o vor auzi și o vor simți.
- Sunt așa de bucuroasă pentru tine. - Pentru mine, adică pentru noi, nu ?
Miles, asta a fost o singură treabă. Am școală.
Corect !
Nu poți s-o faci, n-o faci bine ?
Am repetiție la Giselle de 4 ori pe săptămână,
și dacă renunț la Intro în Hip-Hop, de vreme ce am lecții private...
- Aș putea s-o fac. - Ar fi excelent.
Vibe a zis că avem tot timpul de care avem nevoie.
- Ce-s toate astea ? - Asta e întreaga mea viață.
- Câte sunt ? - Am pierdut șirul.
Cel puțin peste 8.000 de ore.
Cum ai putut...
Mereu am cu mine un casetofon.
Am început de mic. Eram doar un copil.
Primul sunet pe care mi-l amintesc era de la un clopoțel
de la perdeaua dușului unde mama îmi făcea baie.
- Ai o bandă cu asta ? - Nu. Au fost 4.
Lasă-mă să văd.
Lasă-mă să văd ! Lasă-mă să văd !
Vino.
Ia loc.
- Ce... - Ascultă doar.
Ce e asta ?
New York City, East River. 27 februarie, 1989.
După 5 săptămâni de îngheț, gheața se sparge, în sfârșit.
Concentrează-te.
- Te simți bine ? - Da, mă simt bine.
Atenție la întoarcere.
Potrivește linia.
- Katrina. - Ești bine ?
- Pleacă de lângă mine. Sunt bine. - Ești sigură ?
- Sunt bine. - S-o ridicam ușor.
- Ești bine ? - Sunt bine.
- O poți duce la clinică, te rog ? - Sigur.
Sunt bine.
În line. Să continuăm.
Bella și...
- Ce e ? - Trezește-te, omule !
Serios, ai fost Barney & Prietenii
de când "cum-o-cheamă" ți-a răscolit creierii.
- Ba nu. - Voi doi sunteți cae Bonnie și Clyde,
Pam și Tommy Lee,
- Bert și Ernie. - În regulă.
- Lewis și Clark. - Ce ?
- Britney și Justin. - S-au despărțit.
Serios omule, ești atât de prins.
Îmi place să vizionez Bassmasters seară pe cablu.
"Azi vom folosi o linie de test pe post de undiță,
și o balerină blondă ca momeală."
- Ia mai lasă-mă, omule ! - Ești prins.
În regulă... Cum zici.
- Ești prins. - În regulă, Eraserhead.
Prins ! Prins.
Doctorul a zis că e doar o luxație.
Mi-a zis că ai o distrugere permanentă a ligamentului.
Dar doamna Delacroix...
Îmi pare rău, Katrina. Nu poți dansa.
Cine va primi Giselle ?
Sara, nu ?
Își bate joc de tine. Întreabă-ți fiul.
5, 6, 7, 8...
Oprește, oprește. Stai așa.
Nici nu putem auzi tobele cu toate toate trompetele alea !
Bine. Știi ceva ? M-am săturat de toate...
Ce-ar fi să luăm o pauză ?
Nu știu, omule. Cine se crede ?
- Ce ? - Ești uimitoare.
Așa și tu.
Aș vrea să vorbim despre ceva, de fapt...
am putea să nu luam atâtea pauze azi ?
Unii dintre noi au o viață.
Ce este ?
Nimic.
În regulă, s-o luăm de la început.
5, 6, 7, 8.
- Chiar ai făcut treabă acum. - N-are nici o legătură cu tine.
Ai dreptate. Are numai cu ea.
Iisuse ! Nu-ți pasă de ea !
- Ai nevoie de ea... - E talentată...
- ... mai mult decât ai tu nevoie de ea. - ... decât ai fost tu.
- Dar tu ai ratat. - Te rog.
Pentru ce ? Pentru niște copii de pe stradă care nu-ți știu nici numele.
Visul meu s-a schimbat. Asta e tot.
Cred că ți-e rușine de ce ai ajuns.
Nu. Mi-e rușine că nu accepți că istoria mea e afară
și nu în interiorul acestui mausoleu cu marmura albă.
- Parcă ai fi taică-tu. - Nu mai spune.
Ești supărat pe mine, n-ai decât ! Dar las-o în pace.
O iubesc.
Bine.
Las-o să-și trăiască visul.
Nu-l distruge și pe al ei.
Așa că amintește-ți...
- Sara. - Da ?
Îmi poți face un serviciu să-mi aduci notele de la ultima întâlnire de design ?
Sunt pe biroul meu.
- Sigur. - Pa.
Sara, eu...
Am încercat să-ți spun în parc, la repețiție...
Vroiam să-ți spun. Nu știam cum s-o fac.
Nici acum nu știu.
Mi-era teamă că te pierd.
Știam că dacă ai de ales între mine și balet, vei alege baletul.
- Te iubesc... - Nu spune asta.
Te-am crezut.
Credeam că cineva care face muzica așa frumoasă, ca tine
trebuie să spună adevărul.
Știi ceva, Miles ? Ești un alt jucător."
Da, știu că Miles a fost un măgar, dar...
Știi, nici maică-sa nu e un înger.
În regulă. Mi se întâmpla mult prea multe.
Sunt o blondă proastă.
O să plec acum.
Sara.
Vreau ca tu să dansezi Giselle.
E totul în regulă ?
- Mă simt ca o idioată ! - Nu te simți.
Lui Miles nu i-a păsat niciodată ce efect au acțiunile lui asupra celorlalți.
Am aranjat să fi mutată într-o cameră, singură,
ca să te poți concentra la pregătire.
- N-am nevoie. - Ai nevoie de odihnă. Culcă-te.
Oprește-te ! Paul, taie !
Nu-i nevoie să ieși în evidență.
Ar trebui să amesteci. Ești țăran.
Mă duc acolo.
Sara. Miles nu știe că o să-ți spun, așa că...
Probabil că o să mă bată când va afla.
Te rog, nu-i spune.
- Bine. - Are nevoie de tine.
Dansatorii nu vor să-l asculte,
totul se duce de râpă. Din fericire, tipii...
Nu pot să fac nimic, da. Repet pentru Giselle.
Îmi pare rău.
Bine. Asta e mișto.
Nu, nu e mișto.
Orice s-a întâmplat între tine și Miles
nu înseamnă că nu poți să ajuți.
- Nu vrei. - Nu e corect.
Ești ca o mini-Monique.
Zoe.
Mă simt de parcă am înghițit un gândac.
Sara, nu putem veni la baletul tău.
Nu din cauza lui Zoe sau altceva,
doar că avem repetiție diseară...
Trebuie să facem cât mai multe repetiții.
Îmi pare rău.
Înțeleg.
Sara, poți veni pe scenă, te rog ?
Dă.
Atenție la rujul ăla.
- Nu e drăguț ? - Pentru ce e ?
Fac o petrecere după spectacol la mine acasă.
Vor fi acolo absolut toți,
chiar și președintele comitetului Teatrului de Balet American.
Ești mulțumită ?
- Ești nervoasă ? - Da.
N-ar trebui. Ești eleva mea.
Aminteșteți să fii atentă la extensiile alea și gândește.
Merde (Drace).
Scuzați-mă, nu puteți merge...
Da, da. Știu. Mersi.
- Uită-te la tine ! - Bine... Nu, nu.
Nu face pe drăguța, încă.
Sunt 2 lucruri. Nu.
"Vroiam să-ți spun că-mi pare rău
și că te iubesc foarte mult.
Nu contează cât de prostește mă port, tu ai fost mereu acolo pentru mine.
Și îmi pare rău. Baftă. Cu dragoste, Zoe."
- E în regulă. - Nu, nu e în regulă...
pentru că am fost o scorpie și...
Sunt așa de mandră de tine, Sara.
Ai reușit. Ai reușit să ajungi unde doreai.
- Ești atât de radicală. - Tu ești cea radicală.
- Și așa de blondă. - Știu.
A început să-mi placă să fiu o blondă proastă.
Cred că și lui Franz îi place.
Bărbații sunt o țintă ușoară.
În 15 minute la locuri, vă rog. 15 minute.
Ai niște întoarceri de făcut. Am să încerc să nu fluier prea tare.
Stai. Ai zis, două lucruri.
Te rog, nu mă urî.
Aproape l-am omorît pe Franz când m-a rugat să fac asta.
E de la Miles.
Minunat !
Giselle !
Bună treabă !
- A fost grozav ! A fost minunat ! - Bine, mersi !
Sara, aici erai ?
Ce cauți aici ?
Toți vor să te felicite.
Care e problema ?
E ceva în neregulă ?
Cred că ești extenuată.
Îmi amintesc când coboram de pe scenă, după spectacol,
că abia mai mergeam.
Dai totul pe scenă.
E cel mai bun sentiment de pe Pământ.
- Te-ai întrebat vreodată dacă... - Ce ?
- Dacă a fost îndeajuns ? - Îneajuns ?
Fată dragă, odată ce i-ai prins gustul, niciodată nu e deajuns.
În timp vor fi decoruri mai bune, costume mai drăguțe...
Nu.
Te-ai întrebat vreodată dacă asta e tot ce vei face,
tot ce vei fi ?
Să mergem. Ne așteaptă toți.
Doamnă Delacroix, nu cred că vreau să fiu doar balerină.
- Sunt doar nervii. - Nu mă ascultați.
Nu pot renunța la tot pentru balet.
Nimeni nu-ți cere să renunți la nimic.
Dar o vei face.
Poate nu intenționat, poate nu dintr-o dată.
Ascultă-mă, Sara, sunt sute de mii de fete
care ar ucide să fie în locul tău.
Talentul tău nu înseamnă nimic fără muncă grea, disciplină,
și sacrificiu.
Ai doar o idee copilărească despre fericire.
Și pentru a fi grozavă trebuie să... Trebuie să le lași.
De ce ?
Te aștept în limuzină.
Îmi pare rău. Nu pot veni la petrecere.
- Iar ai schimbat cântecul ! - A trebuit.
Și eu ar trebui să refac toți pașii ?
E mizeria ta, tu repar-o.
- Candy, te rog. - Nu.
Tu ai venit să ceri ajutor când nu mergea, Domnule Obsedat de Control.
Știi numărul, dacă nu l-ai schimbat și pe el.
Miles, ce ne facem acum ?
Nu știu, omule. Lasă-mă un minut.
- Sara, eu... - Nu, nu spune nimic.
Te rog doar să asculți.
Astă seară am dansat foarte bine.
A fost aproape perfect.
Când am terminat, am închis ochii
și am simțit așa o liniște.
Dar când i-am deschis,
toți stăteau în picioare și aplaudau.
Și n-am simțit nimic.
Doar amorțeală.
Și m-am gândit:
"E iudat să simt așa.
Am muncit toată viața sa ajung aici
și nu simt nimic ?"
Și apoi erai tu.
Mi-ai apărut în minte.
Nu m-am putut opri să nu mă gândesc la tine.
Fața ta, zâmbetul tău și ce mi-ai zis în ziua aia în clasă.
"Sunt aici..."
Și mi-am da tseama ca în tot acest timp, încercam să perfecționez pașii altuia,
în loc să-i găsesc pe ai mei.
Ei bine și eu vreau să fiu aici.
Vreau picturi cu balerine, cu băieți
în ciocate.
În visul meu de a face balet
nu e destul loc pentru asta,
prietenii mei și tu cu canolii din când în când,
așa că îmi voi găsi un vis în care să încapă toate astea.
Și tot ce aveam de spus e: "Îmi pare rău."
Se pare că ai probleme cu dansatorii.
Da. Avem 24 de ore să punem totul la punct și cam avem probleme acum.
Înțelegi ?
Vrei să te ajut ?
N-o să mă faci să te implor, nu ?
Miles, te rog, lasă-mă să te ajut.
În regulă.
Am ieșit.
Translation: sabian